Film,Tv,+Animasjon

Film er fremstilling og gjengivelse av bevegelige, fotografiske bilder. De fleste spillefilmer blir innspilt etter et manus, med skuespillere som fremfører manusets dialoger og handlinger. Regissøren har kontrollen over selve fremstillingen, som blir bevart ved hjelp av kamera og diverse lydutstyr. Resultatet blir en mengde scener, som blir klippet sammen til en helhet, og deretter vanligvis vist på kino eller TV. I dag er filmindustrien en av verdens største industrier, og de fleste filmene blir i dag laget i Hollywood i USA og Bollywood i India.
 * Film **
 * Filmproduksjon ** er navnet på prosessen hvor en film blir produsert. Den er delt inn i flere prosesser som er svært avhengige av hverandre og involverer mange personer

Idéen:
En filmproduksjon kan starte på mange forskjellige måter, men som regel starter det med en idé. En produsent, manusforfatter eller regissør får en idé til en film og går til ett eller flere filmselskap for den nødvendige pengestøtten. Hvis filmselskapet mener idéen er god, blir en manusforfatter involvert. Idéen kan også komme fra filmselskapet selv. Prosessen med å produsere en film er ofte lang, og involverer mange steg. Spillefilmer er basert på et filmmanus med detaljerte sceneanvisninger og en forberedt dialog. Arbeidet starter med at en manusforfatter presenterer sin idé for et produksjonsselskap eller en filmprodusent. Hvis idéen blir kjøpt, blir den videreutviklet til et manus.

Manus:
Manusforfatteren skriver manuset fra idéen, gjerne sammen med idéskaperen (eller at idéskaperen skriver manuset selv). Manusforfatteren blir sjelden svært kjent. Det finnes unntak som blant annet Charlie Kaufman og ikke minst Quentin Tarantino, i tillegg har vi i Norge Erlend Loe og Nikolaj Frobenius.

** Sentrale utviklere av filmkonsept    **

 * George Lucas (//Star Wars, Indiana Jones)//
 * Robert Zemeckis (//Tilbake til fremtiden, Cast Away//)

Førproduksjon (preproduksjon)
** Preproduksjon ** er en bransjebetegnelse på forarbeid til filmproduksjoner. Dette arbeidet involverer alt fra manusforfatting, «location-scouting», «auditioning» av skuespillere og økonomisk planlegging. Generelt betegner det altså alt arbeid som kommer //før// selve filminnspillingen. Motsatt av preproduksjon for film er postproduksjon.

Finansiering
Det er viktig å skaffe finansiering for å dekke utgiftene. I Norge betyr dette i stor grad å prøve å skaffe penger fra filmfond eller privatpersoner. I USA tar man gjerne kontakt med spesielle finansieringsinstitusjoner.

Sentrale personer blir kontaktet
Produsenten må fylle følgende roller:
 * En regissør, som er ansvarlig for den totale kreative siden ved filmen.
 * En regissørassistent eller //script// som lager en innspillingsplan og sørger for logistikk (kjent som AD i USA).
 * En kinematograf som sørger for filmingen og planleggingen av bildene i samsvar med regissøren (kjent som DOP eller Director of Photography i USA).
 * En filmfotograf, gjerne underlagt kinematografen, hvis oppgave er å styre kamera og ivareta teknisk god kvalitet på alle opptak.
 * En tegner Lager visuelle bilder av hvordan filmens skal se ut sammen med regissør og filmfotograf.
 * En lydansvarlig er ansvarlig for lyden i filmen
 * En komponist lager musikk til filmen

Praktiske tiltak
Før filmingen må man skaffe innspillingsteder og innstillingsutstyr. Man leter etter passende steder og filme og arrangere leie eventuelt lager kulisser i et studio. Rekvisitter, props og kulisser må skaffes til veie. Utstyr leies eller kjøpes. En filminnspilling krever ofte: Og mange ganger mye mer.
 * Lydopptakingsutstyr
 * Mikrofon
 * Kamera
 * Objektiv
 * Filter
 * Kamereakran
 * Kamerastativ
 * Lyskastere
 * Reflektorer
 * Redigeringsmaskiner

Casting (aktørutvelgelse )
Casting er den prosessen der man finner de rette skuespillerne til hver enkelt rolle i filmen. Dette gjøres som med hjelp fra castingbyråer, og ved audition.

Filming
Filming er den prosessen da alt man skal ha opptak av, bli festet til film. Dette er den mest hektiske delen av filmproduksjonen. Fotografer filmer de scenene man skal ha. Det gjøres ofte mange tagninger av hver scene, avhengig av budsjett og når man er fornøyd med opptakene. Samtidig som det filmes jobbes det med grip (kran), denne skal kjøres slik at bildene får det rette uttrykket. Alle personene møtes på settet og innspillingen gjennomføres etter de planene som er laget. Dette er hva alt av planlegging, håndverk og øving skal kulminere i.

Etterproduksjon (postproduksjon)
** Postproduksjon ** er en bransjebetegnelse på etterarbeid i filmproduksjoner. Dette arbeidet involverer alt fra klipping, spesialeffekter, pålegging av musikk og lydeffekter (foleyeffekter). Generelt betegner det altså alt arbeid som kommer //etter// selve filminnspillingen. Motsatt av postproduksjon for film er preproduksjon.

Klipping
Klipping er den prosessen hvor man setter sammen en mengde råopptak ev enkeltscener til en hel film. Det kan dreie seg om hundrevis av timer med opptak. Det er måten man redigerer opptaket på, eller måten man setter sammen bilder til en historie. Undersøkelser viser at moderne spillefilmer vanligvis inneholder mellom 500 og 1500 klipp. Utfra dette gjøres det ofte en råklipp som følger manus slavisk. Denne vises frem for regissør og andre medvirkende, som ser på denne den uferdige filmen for første gang. De finner så ut hva som fungerer, og hva som ikke fungerer. Dette gjøres om og om igjen til man har en ferdig klipp (Final Cut).

Begrepet:
Definisjonen på et klipp er overgangen fra ett bildeopptak til ett annet. Man setter sammen opptak til en sekvens hvor relasjonene mellom hver sekvens igjen forteller en historie. Dette er klipping.

Historie:
De aller første filmene som ble laget av Brødrene Lumière hadde ingen form for klipping, men var kun et opptak. Georges Méliès utviklet dette videre og fant opp måter å etterbehandle filmen. Ordet klipping kommer av at man før måtte fysisk klippe filmrullen og lime den sammen med en annen. De siste 10 årene har digitalt etterarbeid tatt over for de tradisjonelle analoge metodene og man har nesten sluttet å fysisk klippe i filmrullene for å sette dem sammen. Til dette brukes nå nesten utelukkende digitale klippeprogram. Denne klippen gjøres på en kopi av de originale opptaksrullene, og gjøres i dag som regel på fotolaboratoriet hvor filmen også blir fremkalle. Vanlige dataprogrammer som brukes til å klippe video eller film i dag er blant annet Avid, Quantel , Final Cut Pro , Adobe Premiere Pro og mange flere. Før den digitale revolusjon måtte man som nevnt fysisk //klippe// i filmrullene, og så bruke forskjellige måter å spleise sammen nye klipp på. Til dette er det opp igjennom tiden blitt oppfunnet forskjellige apparater – hvorav noen fortsatt blir brukt den dag i dag. Steenbeck flatbed og Moviola er verdt å nevne, hvor Steenbeck nok er mest utbredt innen norsk film. Dette er altså mekaniske apparater for å klippe film som faktisk lar seg sammenligne med oppbygningen til en kinofremviser. Når det gjelder video var prosessen litt annerledes, og innebar overspilling og oppkopiering av videosnutter over flere «dekk» med videospillere. For hver gang en videosnutt ble kopiert, betød det også en forringelse av billedkvaliteten. Nå til dags brukes disse gammeldagse videoredigeringssystemene kun til backup – eller de blir utstilt som klenodier fra en svunnen tid.

Utførelse:
Klipping er nært knyttet til musikalitet, bevegelse og rytme. Av forskjellige teknikker kan det her nevnes å klippe på rytme, blikkpunkt eller i bevegelse. Alt etter hvordan teknikk man velger i en gitt situasjon, og hva man ønsker å oppnå, kan man velge å fremheve eller skjule et klipp. Innen amerikansk filmproduksjon søkes det gjerne i størst mulig grad å skjule klippene for å ikke trekke oppmerksomhet fra selve historien. Klipping er en egen kunstform innen filmproduksjon, og blir gjerne omtalt som «andre gangs regissering» av filmen.

Klippeteknikker:
Kontinuitetsklipp Dette er den vanligste konvensjonen for klipping. Kontinuitetsklipp går ut på å fortelle en historie fra start til slutt, oftest i en tidsakse, som er logisk. Det er klipp som er avgrenset innenfor tid, rom eller tema. Det er ment å være "usynlig", man skal ikke legge det til merke i motsetnig til Jump Cut som henviser oppmerksomhet til klippingen og det fortellermessige nærværet. Det er noen regler som vil gjøre slike rene klipp usynlig. Dette er regler som ofte blir fulgt av nordamerikansk filmindustri. · Veksle mellom ulike typer utsnitt. Eks Total, nær og halvtotale bilder. · Klipp på blikkpunkt. · Klipp på bevegelser · Overganger. Eks en går ut en dør i en scene, en annen kommer inn ei dør et annet sted i neste scene. Overtoning eller kryss Overtoning er en vanlig type filmklipping. Overtoning er når bildet tones ut til et annet bilde. Brukes ofte i følelsesladde scener.

Jump cut Jump Cut er en vanlig type filmklipping. Jump cut er når to nesten like bilder klippes mot hverandre. Dette gir en ubehagelig følelse for seeren, og brukes ofte for å forsterke en uhyggelig stemning. Dette utnyttes ofte for å signalisere det fortellermessige nærveret i filmen.

Noen begreper rundt klipping:
Director's cut Director's Cut er en alternativ montasje av filmen, spesielt utvalgt av regissøren.

Aksebrudd Aksebrudd er når aksen i en scene blir brutt. Dette kan være svært forvirrendem og vil skape uro hos seeren. Hvis man ikke forholder seg til aksen, vil det foreksempel kunne se ut som om begge lag på en fotballbane skyter på samme mål.

Colorgrading:
** Colorgrading **, eller simpelten //fargekorrigering// er den siste del av prosessen på bildesiden. Fargetoner endres og klippene tilpasses hverandre slik at filmen framstår helhetlig. Fargekorrigering kan også brukes til å endre temperaturen i bildet. Ved å endre fargene i bildet, endrer man også uttrykket. Man framhever en temperatur, en følelse eller tid. Ved å justere fargene i bildet, vil man også kunne bruke dette bevisst til å peke på noe man ønsker at folk skal eller ikke skal legge merke til.

Lyd
** Filmlyd ** er en betegnelse på lyden i film. Ofte blir filmlyd delt opp i disse gruppene: Man skiller mellom lyd som hører til det naturlige filmuniverset (diegetisk) og lyd som ikke hører til (ikke-diegetisk). Blant diegetisk lyd skiller man ut om man ser lydkilden på bildet (On-Screen) eller hvor man ikke ser lydkliden (Off-Screen) Det finnes mange formater for å lagre lydsporet. ** Lydbearbeiding ** er den prosessen hvor lyden redigeres. Man klipper lyden, slik at den tilfører bildene den stemning man ønsker. Stemmene blir ofte dubbet i lydstudio, for å få best mulig kvalitet på lyden. Disse blir deretter synkronisert med bildene, slik at ikke lyden skal komme før eller etter bildet. Man mikser atmosfærelyd, stemmer, effekter og musikk, slik at man får en helhet som tilfører bildene det man ønsker.
 * Effektlyd
 * Filmmusikk
 * Reallyd
 * Kontentum
 * Dialog
 * Monolog

Visuelle effekter
** Visuelle effekter ** kan også lages under innspillingen, men når de legges til som etterarbeid, dreier det seg som regel om CGI-effekter, eller visuelle effekter generert ved hjelp av datamaskiner.

Promotering og distribuering
Når filmen er ferdig må den markedsføres og presenteres for publikum. Filmtrailere vist i bildemedium som kino, internett eller tv. Majoriteten av filmopplevelser vises på kino, TV eller DVD. For at en film skal taes inn som kinofilm må det ha økonomisk potensial. Dette gjør at flere filmer blir tilgjengelig gjennom DVD. Distribusjonssystemer for spillefilm i Norge:
 * Filmfestivaler
 * Kino
 * Filmutleie
 * DVD
 * TV-visning
 * Distribusjonsselskaper

= Kinematografi = ** Kinematografi ** er en del av filmfaget og et av grunnelementene som er unike for film med «levende bilder» (til forskjell fra stillfotografi). Kinematografi dreier seg om de valg som må gjøres faglig og kunstnerisk i forhold til lyssetting, bildeutsnitt og kamarabevegelser ved innspilling av en film for å sikre seg de nødvendige sekvenser og utsnitt til klipp i hver eneste scene. Det engelske begrepet //Cinematography// betyr bokstavelig «å skrive i bevegelsen». American Society of Cinematographers (ASC) (grunnlagt i 1919) definerer kinematografi som «en kreativ og tolkende prosess som kuliminerer i ferdigstillelsen av et originalt, artistisk verk, snarere enn en faktuell beskrivelse av en hendelse. Kinematografi er ikke en underkategori innen fotografi. Snarere er det en kompetanse som som supplerer andre fysiske, organisatoriske, ledelsesrelaterte, tolkningsmessige og bilderelaterte teknikker for å oppnå et helhetlig og konsistent resultat.» Kinematografi er likt fotografering som kunstart, men det er mange spesielle utfordringer som følger av at bevegelse skal fanges av et kamera og festes til film (eller digitale lagringsenheter). Filmtekniske virkemidler som valg av utsnitt, bevegelse og tid har stor innflytelse på en films struktur og uttrykk. Kinematografien var et nøkkelelement som utviklet seg sterkt da stumfilmene var enerådende, og fortellingen måtte formidles via kamera med spillet, settet og lyssettingen - uten hjelp av dialog, lydeffekter og spesialkomponert filmmusikk. Bruken av kamera kan skape forskjellige effekter under innspilling av film

Billedutsnitt
Billedutsnitt er et viktig filmatisk virkemiddel. Utsnittet er avstanden av det som ses i bildet og kan deles inn i følgende hovedkategorier. Objekter vises bare som en del av en større helhet. Ultratotal egner seg til å vise hvor en handling foregår. Det brukes når det er viktig å få fram hvordan objekter beveger seg i forhold til hverandre. Total er når man ser hele mennesket i bildet og noe av bakgrunnen. Halvtotal er når man ser noe mer enn hele mennesket i bildet. Halvnært er når man ser mennesket fra brystet og opp på bildet. Man kan merke seg detaljer som følelsesuttrykk. Blir ofte brukt på TV. Nærbilde er når man ser en kroppsdel, for eksempel et ansikt på bildet. Brukest som regel for å avdekke følelsesuttrykk. Ultranært bilde når bildet viser detaljer i en kroppsdel, for eksempel et øye eller munn som avslører følelsesuttrykk eller psykologiske inntrykk.
 * Ultratotal
 * Total
 * Halvtotal bilde
 * Halvnært bilde
 * Nærbilde
 * Ultranært bilde

Perspektiv
Man kan oppnå forskjellig effekter ved ulike perspektiver. ·
 * **Fugleperspektiv** – overvinkling, oversiktsbilde, får noe til å virke lite.
 * **Froskeperspektiv** – undervinkling, får noe til å virke stort og mektig.
 * **Normalperspektiv** – filmer i øyenhøyde.
 * **Objektivperspektiv** - filmer "gjennom øynene" på en person.

Kameraføring
Kameraføring vil si hvordan man beveger kamera. Bevege kameraet horisontalt rundt sin egen akse. Bevege kameraet vertikalt. Er når kameraet trinnløst beveger seg til siden. Dette gjøres ofte ved å plassere kameraet på skinnegang. En bevegelse man kan gjøre med et zoomobjektiv. Håndholdt kamera kan skape inntrykk av bevegelse, uro eller spenning.
 * Panorering
 * Tilting
 * Kjøring
 * Zooming
 * Håndholdt kamera

Kamerainnstillinger
En blender som regulerer den lysmengden som får passere. Lav blender gir lav dybdeskaphet. En lukker, som regulerer tida som lyset får passere. Motiv som er i bevegelse mens lukkeren er åpen, vil bli utflytende på filmen. Det kan i visse tilfeller være en tilstrebet effekt, mens det som regel ikke er ønskelig ved vanlig amatørfotografering. Dessuten vil eventuelle rystelser i kameraet mens lukkeren er åpen, resultere i et uskarpt bilde (bevegelsesuskarphet). Ved håndholdt kamera bør en derfor ikke velge for lang lukkertid. Faren for bevegelsesuskarphet er avhengig av objektivets brennvidde. Hvitbalanse avgjør hva som skal oppfattes som hvitt. Dette kan gi ulike fargetoner.
 * Fokus
 * Blender
 * Lukker
 * Hvitbalanse
 * Lysforsterker

Objektivet
Et objektiv er et rør med to eller flere linseelementer som er montert på et kamera. Det finnes flere valg man kan gjøre for å oppnå det man vil. Et vidvinkelobjektiv eller en vidvinkel har den egenskapen at synsfeltet blir videre enn med et normalobjektiv. Vanlige vidvinkelobjektiv er 28 eller 35 mm med en blenderåpning på f/2.8. Det finnes også ekstremt vidvinkla objektiver på ned mot 15 mm som gir en bildevinkel på opp mot 180° – såkalte fisheyeobjektiv. Disse gir fortegning med buete linjer langs bildekanten. · Et teleobjektiv eller en tele virker som en kikkert og kan ta nærbilder av motiver langt unna. Til gjengjeld er bildevinkelen og dybdeskarpheten liten, og skarpheten i bildet er følsomt for rystelser i kameraet. Til lange teleobjektiver brukes derfor ofte stativ. Korte teleobjektiv har en brennvidde på mellom 85 og 135 mm, mens lange teler kan gå opp til 600 mm. De lengste teleobjektivene brukes særlig av sportsfotografer og naturfotografer. Teleobjektiver har f-tall på fra 1,8 for de korte til 5,6 for de lengste. · Et normalobjektiv har en bildevinkel som noenlunde tilsvarer synsfeltet vårt. Objektiv med kort brennvidde har stor bildevinkel og kalles vidvinkelobjektiv, mens objektiv med lang brennvidde og liten bildevinkel kalles teleobjektiv. Linsefilmer kan gjøre bildet mykere, hardere eller få bestemte fargetoner i tråd med stemninga som ønskes å formidles.
 * Brennvidde
 * Vidvinkelobjektiv
 * Teleobjektiv
 * Normalobjektiv
 * Filter

=Animasjon=

En **animasjon** eller **animasjonsfilm** er en illusjon av bevegelse som oppstår når en viser stillestående bilder fortløpende etter hverandre. Det er også fellesbetegnelsen for ulike film- og visualiseringsteknikker som skaper et slikt synsbedrag eller inntrykk av liv og bevegelse. Animasjonsfilm kan også defineres som alle filmtyper som ikke er realfilm, det vil si vanlige filmopptak av virkelige bevegelser. Betegnelsen brukes særlig som en samlebetegnelse for tradisjonelle tegne- og dokkefilmer samt filmer med utelukkende dataskapte figurer, miljøer og effekter.

Begrepet //animasjon// i norsk kommer fra engelsk og henger sammen med det latinske ordet for //sjel// (//animatus// betyr «levende»). Animasjon kan derfor også bety «levendegjøring» og «besjeling» eller også «oppmuntring» og «tilskyndelse». Tidligere ble ofte samlebegrepet animasjonsfilm kalt //trikkfilm// etter det franske //triquer// som betyr «å bedra».

**Stop-motion** Andre teknikker er blant annet den såkalte //stop-motion-teknikken// der en bruker virkelige gjenstander som en flytter og avfotograferer bilde for bilde. Denne effekten brukes særlig i animasjon av dukker, leire- eller plastillinafigurer og ved //cut-out-animasjon//. Innen cut-out animasjon er tegningene bygd opp av av løse, flate papirbiter som flyttes litt mellom hvert stillbildeopptak. Ved hjelp av datamaskiner lages det tredimensjonale visuelle modeller av karakterer, objekter og omgivelser som deretter via programmer manipuleres på noenlunde tilsvarende måte som det gjøres ved stop-motion, selv om manipuleringsmetodene er vidt forskjellige og byr på langt større muligheter. Dataanimasjon er i stor grad bygget på "key frames" eller "nøkler" som kontrollerer stillingen til objektene ved et definert tidspunkt. Dette gjør programmet i stand til å beregne bevegelsen mellom nøklene. Bevegelsene er glattere enn det som er mulig å få til ved stop-motion. Det kan ta lang tid å lære seg et 3D program skikkelig, men det finnes også enklere 2D programmer med strekfigurer som bygger på de samme prinsippene. Spesialeffekter i film og lek med realfilmen begynte svært tidlig i filmhistorien da den fotografiske teknikken med «levende bilder» og de visuelle effektene ofte var like viktige som selve innholdet og historien. Et kjent eksempel er Georges Méliès' kortfilm //Reisen til månen// (//Le Voyage dans la lune//) fra 1902 der Jules Vernes fantastiske historie delvis gjengis som animasjon. I 1915 utviklet animasjonsfilmpioneren Max Fleischer rotoskopet for å kunne tegne av realfilm med virkelige skuespillere og gjenstander bilde for bilde og dermed lage mer virkelighetstro bevegelser i en tegnefilm. Apparatet og teknikken ble blant annet brukt for å tegne Snøhvit-figuren i Walt Disneys tegnefilm Snehvit og de syv dverger fra 1937. Flere filmer inneholder scener der realfilm er blandet med animasjonsfilm slik at levende skuespillere kan samhandle med animerte figurer. Dette gjelder for eksempel Disneys //Mary Poppins// fra 1963 og //Hvem lurte Roger Rabbit?// fra 1988. I enda flere spillefilmer er realfilm blitt kombinert med animasjon av tredimensjonale objekter i stop-motion-teknikk. Denne teknikken kan brukes for å skape liv i fantasivesener og monstre eller for å oppnå andre spesialeffekter. Klassiske eksempler er //King Kong// fra 1933 der scener med kjempegorillaen er utført som dokkefilm og klippes inn mellom realfilm-opptakene ellers i filmen, og eventyrfilmen //The 7th Voyage of Sinbad// fra 1958 der virkelige skuespillerne tilsynelatende slåss mot en rekke monstre i en teknikk som ble markedsført som //dynamation//. Fra 1990-tallet har dataanimasjon (CGI) stadig oftere inngått sammen med realfilm i vanlige spillefilmer. En av de tidlige filmene med denne teknikken var actioneventyret //Jurassic Park// fra 1993 der «levende» dinosaurer løper gjennom landskapet med virkelige skuespillere. En variant av CGI er motion capture-teknikken, på engelsk også kalt //motion tracking// eller forkortet //mocap//, der bevegelsene hos en virkelig person blir registrert digitalt for deretter å bli overført til en dataskapt figur som dermed får livaktige bevegelser. Teknikken brukes både i dataspill og i filmer, for eksempel i filmene om Ringenes Herre der en levende skuespiller spilte bevegelsene til den dataskapte Gollum. Blandingsformene med dataanimasjon og tradisjonell film blir oftest betegnet som realfilm.
 * Dataanimasjon**
 * Realfilm og animasjon**

Animasjon kan gjøres veldig enkelt, eller litt mer avansert som bildene viser:



Se Adobe programmene for mer info om programmene du kan bruke til animasjon.

//- Espen//

= = Stop Motion

Stop motion is a fairly simple way of making animation. Most of you have probably watched some form of stop motion film in your life, for example the well known British Series “Wallace & Gromit” which is made by moving small clay figures a little bit, then taking a picture, moving it a little bit more, then taking another picture. Many of you have probably seen LEGO animations as well, these films is a proof that even kids can learn this technique, although it takes a lot of practice to perfect this art of moviemaking

This technique has been used for a very long time in the movie industry, in fact it dates all the way back to the late 19th century (or the 1800s). What is so fun with stop motion is that you can make pretty much anything move the way you want it to

Norges fjernsynshistorie Fjernsynet har vært mange nordmenns beste venn i over 50 år helt fra da den kom i en stor boks med svarthvit skjerm og en kanal, til nåtida, så stor at den dekker hele veggen, og så tynn at man skulle trodd den var bygget inn. Ingen kunne tenke seg til da at den skulle bli et av Norges mest kjøpte produkter, en gjenstand å finne i absolutt alle stuer over hele landet. Så hvor var det egentlig det begynte alt sammen? -  Fjernsyn er et telekommunikasjonssystem for å overføre levende bilder med lyd over avstand. -  Fjernsyn kalles ofte TV i dagligtale, en forkortelse for televisjon. Selve apparatet som mottar fjernsynssignaler og omdanner dem til bilde og lyd kalles fjernsynsapparat eller televisjonsapparat, men forkortes gjerne til fjernsyn eller TV. Det første halvmekaniske analoge systemet ble demonstrert i februar 1924 av John Logie Baird. Et helt elektronisk system ble demonstrert av Philo Taylor Farnsworth høsten 1927. Fjernsynet som medium er annerledes enn for eksempel en avis eller et magasin. Det er et elektronisk, visuelt medium med lyd som kan overføre direktesendinger. Dette gjør at man som tilskuer blir et vitne til det som presenteres. Fjernsynet er også et massemedium som gjør at store mengder mennesker kan erfare noe samtidig, både via hørsel og syn.

Fjernsynets historie
Antenne for mottak av TV-signaler TV ble ikke funnet opp av en person men av mange forskere som jobbet innen flere felt. Sporene etter TVens opprinnelse kan taes tilbake så langt som til oppdagelsen av fotografiet. Alle praktiske TV-systemer er sentrerte rundt det å scanne et bilde for så å sende det og reversere scannprosessen. Den siste enheten, TVen, lager en illusjon av det som er blitt scannet. Elektromagnetiske teknikker ble oppfunnet fra 1900 til 1920 tallet. John Logie Baird gav verden den første demonstrasjonen av et TV-system som overførte levende bilder i gråtoner 26. januar 1926 i sitt laboratorium og bygde et komplett eksperimentelt system for kringkasting av TV-signaler. Overføringen viste 5 bilder pr sekund, og oppløsningen var 30 linjer. I 1928 demonstrerte han også det første farge-TV-systemet, og senere samme år sendte han TV-signaler over Atlanterhavet. Komplette TV-systemer baserte seg på oppfinnelsene av Philo Taylor Farnsworth, Vladimir Zworykin og andre som laget et passende system for massedistribuering av levende bilder. Philo Taylor Farnsworth gav verdens første offentlige demonstrasjon av et helelektronisk TV-system 25. august 1934. Regelmessige TV-sendinger ble startet i USA, Storbritannia, Tyskland, Frankrike og Sovjetunionen før andre verdenskrig. Det første TV-systemet med vanlig oppløsningsstandard (240 linjer eller mer) ble laget i England i 1936. Regelmessige sendinger startet i USA i 1946, og det ble vanlig blant amerikanere rundt 1950. Fjernsyn ble straks populært og mange land omfavnet den nye teknologien.

Tidslinje – verden og Norge

 * 1920 - De første kringkastingssendingene i USA.
 * 1931 - RCAs første prøvesending for fjernsyn, New York.
 * 1933 - NRK blir opprettet og får « radiomonopol ».
 * 1936 - BBCs første fjernsynssending, London.
 * 1939 - BBC starter prøvesendinger.
 * 1953 - Oscar -utdelingen blir vist på amerikanske fjernsynsskjermer for første gang.
 * 1954 - Reklamefinansiert fjernsynsproduksjon, ITA, London.
 * 1954 - NRKs første prøvesending for fjernsyn i Oslo.
 * 1960 - NRKs første offisielle fjernsynssending skjer 20. august, Oslo.
 * 1962 - Telstar, verdens første kommunikasjonssatellitt . Satellittfjernsyn.
 * 1969 - Direktesendt fjernsynsoverføring fra månelandingen til romskipet Apollo 11.
 * 1972 - NRKs første sending med fargefjernsyn.
 * 1975 - NRK starter regulære fargesendinger.
 * 1981 - MTV starter musikksendinger i USA.
 * 1983 - NRK starter prøvesendinger med Tekst-tv.
 * 1985 - Det ble lov å ha privat satelittmottaker i Norge
 * 1987 - Nytt regionalt radio- og fjernsynssenter for NRK i Trondheim.
 * 1988 - NRK blir omgjort til stiftelse.
 * 1990 - TVNorge og TV3 sender kommersielt fjernsyn over kabel.
 * 1990 - TV 2 får konsesjon til å etablere og drive riksdekkende, reklamefinansiert allmennfjernsyn.
 * 1992 - TV 2 starter sendinger i Bergen.
 * 1999 - Plasmaskjermen så lyset i butikkene
 * 2007 - Digitalt bakkenett introduseres i Norge
 * 2008 / 2009 - Det analoge bakkenettet blir nedlagt

Elementer i fjernsyn
De enkelte elmentene i et TV-system er:
 * En bildekilde
 * En lydkilde
 * En sender som sender tv-signal (video og lyd) over et distribusjonsnett
 * En mottaker som tar i mot lyd og bilde og eventuelt avkoder dette
 * En skjerm som kan vise bilde
 * En lydenhet som forandrer elektriske signaler til lydbølger